Клінічна ефективність інноваційного генно-інженерного біологічного препарату тоцилізумабу з погляду нефропротекції при ревматоїдному артриті - Рекалов, Дмитро Геннадійович; Приткова, Г. В. (Дніпро: Організація наукових медичних досліджень «Salutem», 2019)
Мета дослідження: визначення ренопротективного потенціалу терапії інгібітором рецепторів інтерлейкіну ІЛ-6 тоцилізумабом (ТЦЗ) в умовах раннього ревматоїдного артриту. В рамках цього дослідження були обстежені 35 хворих у віці старше 18 років, з раннім РА (тривалістю симптомів захворювання не більше 12 місяців). Вік пацієнтів в середньому склав 50,71±2,25 років (від 18 до 76 років), 80% жінок, середня тривалість захворювання на момент первинного дослідження склала 9,21±0,43 місяці. Супутньої патології, потенційно здатної вплинути на досліджувані параметри (включаючи артеріальну гіпертензію), не було. Більшість хворих мали серопозитивний варіант захворювання (за ревматоїдним фактором, або за АСРА), клінічна активність процесу відповідно до категоризації індексу DAS28 відносилася до «високої» активності, з помірним порушенням функціонального статусу за даними опитувальника НАQ. Хворі були розділені на 2 підгрупи шляхом рандомізації: перша отримувала метотрексат в якості базисної терапії (23 пацієнта), друга – антагоніст рецепторів інтерлейкіну-6, тоцилізумаб («F. Hoffmann-La Roche Ltd», Швейцарія, «Актемра») (12 осіб) – мішень-специфічні, гуманізовані моноклональні антитіла (IgG1), що володіють здатністю зв’язуватися з мембранною і розчинною (р) формами ІЛ-6, блокуючи передачу внутрішньоклітинного активаційного сигналу ІЛ-6, що призводить до пригнічення залежних від останнього імунозапальних реакцій. У разі недостатньої ефективності, пацієнт виводився з дослідження, його дані не враховувалися. Всім хворим 2 підгрупи проводилося по 12 інфузій ТЦЗ в дозі 8 мг / кг внутрішньовенно з інтервалом в місяць на фоні базисної терапії, НПЗЗ та ГК. Клінічні та лабораторні показники аналізувалися безпосередньо перед початком терапії і після закінчення лікування (52 тижні). Для оцінки ефективності терапії ТЦЗ використовували критерії EULAR [12].