Дослідження діуретичної активності похідних 4-R-5-(тіофен-2-ілметил)-4Н-1,2,4-тріазолів - Сугак, Ольга Анатоліївна; Панасенко, Олександр Іванович; Книш, Євгеній Григорович; Сафонов, Андрій Андрійович; Сугак, О. А.; Панасенко, А. И.; Кныш, Е. Г.; Сафонов, А. А.; Suhak, O. A.; Panasenko, O. I.; Knysh, Ye. G.; Safonov, A. A. (Запорізький державний медичний університет, 2018)
Клінічний і терапевтичний ефект сечогінних препаратів не обов’язково пов’язаний тільки зі збільшенням діурезу. Так, наприклад, діуретики також призначають як засіб дегідратаційної термінової терапії під час набряку легенів, головного мозку, в комплексній терапії хворих на артеріальну гіпертензію, при глаукомі, епілепсії, а також для індукції примусового діурезу при отруєнні. Тому пошук нових діуретичних засобів серед гетероциклічних систем може вирішити проблему лікування комплексу захворювань різного генезу. Мета роботи – дослідження діуретичної активності похідних 4-R-5-(тіофен-2-ілметил)-4Н-1,2,4-тріазолів. Матеріали та методи. Для встановлення впливу сполук, що синтезовані на кафедрі токсикологічної та неорганічної хімії ЗДМУ, на екскреторну функцію нирок використовували метод Є. Б. Берхіна. Результати. Дослідили діуретичну активність похідних 4-R-5-(тіофен-2-ілметил)-4H-1,2,4-тріазол-3-тіолу. Встановили закономірності "структура – активність". Заміна фенільного радикалу в молекулі 4-феніл-5-(тіофен-2-ілметил)-4H-1,2,4-тріазол-3-тіолу на етильний або метильний призводить до незначного підвищення діуретичного ефекту. Введення в молекулу 4-R-5-(тіофен-2-ілметил)-4H-1,2,4-тріазол-3-тіолу алкілового радикалу зумовлює підвищення діуретичного ефекту. Введення 2-хлор-6-фторбензилового, 4-гідроксибензилового та 3,5-диметоксибензилового радикалу в молекулу N’-R1-іден-2-((4-метил-5-(тіофен-2-ілметил)-4H-1,2,4-тріазол-3-іл)тіо)ацетогідразиду також призводить до підвищення діуретичної активності. Заміна 3,4-дифторбензилового радикалу на 4-фторбензиловий, 2-бромбензиловий, 2-гідроксибензиловий в молекулі N’-R1-іден-2-((4-феніл-5-(тіофен-2-ілметил)-4H-1,2,4- тріазол-3-іл)тіо)ацетогідразиду спричиняє зниження діуретичної дії. Висновки. Дослідили діуретичну активність похідних 4-R-5-(тіофен-2-ілметил)-4Н-1,2,4-тріазолів методом Є. Б. Берхіна. Похідні 4-R-5-(тіофен-2-ілметил)-4Н-1,2,4-тріазолів проявляють як діуретичний, так і антидіуретичний ефект. Встановили взаємозв’язок "структура – дія". Найбільш активною сполукою є 3-(гептилтіо)-4-метил-5-(тіофен-2-ілметил)-4H-1,2,4-тріазол. Клинический и терапевтический эффект мочегонных препаратов не обязательно связан только с увеличением диуреза. Так, например, диуретики также назначают как средство дегидратационной срочной терапии при отеке легких, головного мозга, в комплексной терапии больных артериальной гипертензией, при глаукоме, эпилепсии, а также для индукции принудительного диуреза при отравлении. Поэтому поиск новых диуретиков среди гетероциклических систем может решить проблему лечения комплекса заболеваний различного генеза. Цель работы – исследование диуретической активности производных 4-R-5-(тиофен-2-илметил)-4Н-1,2,4-триазола. Материалы и методы. Для установления влияния соединений, синтезированных на кафедре токсикологической и неорганической химии ЗГМУ, на экскреторную функцию почек использовали метод Е. Б. Берхинa. Результаты. Исследована диуретическая активность производных 4-R-5-(тиофен-2-илметил)-4H-1,2,4-триазол-3-тиола. Установлены закономерности «структура – активность». Замена фенильного радикала в молекуле 4-фенил-5-(тиофен-2-илметил)-4H-1,2,4-триазол-3-тиола на этильный или метильный приводит к незначительному повышению диуретического эффекта. Введение в молекулу 4-R-5-(тиофен-2-илметил)-4H-1,2,4-триазол-3-тиола алкильного радикала приводит к повышению диуретического эффекта. Введение 2-хлор-6-фторбензильного, 4-гидроксибензильного и 3,5-диметоксибензильного радикала в молекулу N’-R1-иден-2-((4-метил-5-(тиофен-2-илметил)-4H-1,2,4-триазол-3-ил)тио)ацетогидразида также приводит к повышению диуретической активности. Замена 3,4-дифторбензильного радикала на 4-фторбензильный, 2-бромбензильный, 2-гидроксибензильный в молекуле N’-R1-иден-2-((4-фенил-5-(тиофен-2-илметил)-4H-1,2,4-триазол-3-ил)тиоацетогидразида приводит к снижению диуретического действия. Выводы. Исследована диуретическая активность производных 4-R-5-(тиофен-2-илметил)-4Н-1,2,4-триазол методом Е. Б. Берхина. Производные 4-R-5-(тиофен-2-илметил)-4Н-1,2,4-триазола проявляют как диуретический, так и антидиуретический эффект. Установлена взаимосвязь «структура – действие». Наиболее активным соединением является 3-(гептилтио)-4-метил-5-(тиофен-2-илметил)-4H-1,2,4-триазол. It should be noted, that the clinical and therapeutic effect of diuretic drugs is not necessarily associated with an increase diuresis. So, for example, diuretics are also prescribed as a means of dehydration emergency therapy for pulmonary edema, brain, in the integrated therapy of patients with arterial hypertension, with glaucoma, epilepsy, as well as for induction of forced diuresis in poisoning. Therefore, the search for new diuretic agents among heterocyclic systems can solve the problem of treating a complex of diseases of different genesis. The aim of this work was to study the diuretic activity of 4-R-5-(thiophen-2-ylmethyl)-4H-1,2,4-triazole derivatives. Materials and methods. The method of E. B. Berchin was used to establish the influence of synthesized compounds on the excretory function of the kidneys. All compounds for this research have been synthesized at the Toxicological and Inorganic Chemistry Department of ZSMU. Results and discussion. Diuretic activity of 4-R-5-(thiophen-2-ylmethyl)-4H-1,2,4-triazole-3-thiol derivatives was investigated. Some regularities between “structure – activity” were established: the replacement of the phenyl radical in the 4-phenyl-5-(thiophen-2- ylmethyl)-4H-1,2,4-triazole-3-thiol molecule with ethyl or methyl leads to a slight increase in diuretic effect. The introduction of alkyl radical to 4-R-5-(thiophen-2-ylmethyl)-4H-1,2,4-triasole-3-thiol molecule results in diuretic effect increase. The introduction of 2-chloro-6- fluorobenzyl, 4-hydroxybenzyl and 3,5-dimethoxybenzyl radical to N’-R1-iden-2-((4-methyl-5-(thiophen-2-ylmethyl)-4H-1,2,4-triazol-3-yl) thio)acetohydrazide molecule also results in diuretic activity increase. Replacement of 3,4-difluorobenzyl radical with 4-fluorobenzyl, 2-bromobenzyl, 2-hydroxybenzyl to N’-R1-iden-2-((4-phenyl-5-(thiophen-2-ylmethyl)-4H-1,2,4-triazol-3-yl)thio)acetohydrazide molecule results in diuretic activity decrease. Conclusions. The diuretic activity of 4-R-5-(thiophen-2-ylmethyl)-4H-1,2,4-triazoles derivatives was established by the method of Ye. B. Berchin. The derivatives of 4-R-5-(thiophen-2-ylmethyl)-4H-1,2,4-triazoles exhibit both diuretic and antidiuretic effects. Some relationship between “structure – activity” was established. The most active compound was 3-(heptylthio)-4-methyl-5-(thiophen-2-ylmethyl)-4H-1,2,4-triazole.
Исследование диуретической активности производных 4-R-5-(тиофен-2-илметил)-4Н-1,2,4-триазола
Investigation of diuretic activity of 4-R-5-(thiophen-2-ylmethyl)-4H-1,2,4-triazoles’ derivatives
Keywords: метод Є. Б. Берхіна; діуретична активність; "структура – активність"; 1,2,4-триазол; 1,2,4-triazole; Ye. B. Berkhin metod; diuretic effect; relationship "structure – activity"; метод Е. Б. Берхина; диуретическая активность; "структура – активность"