Myeloperoxidase and global longitudinal strain in prognostication of clinical events after ST segment elevation myocardial infarction - Petyunina, O. V.; Kopytsya, M. P.; Kobets, A. V.; Berezin, A. E.; Петюніна, О. В.; Копиця, М. П.; Кобець, А. В.; Березін, Олександр Євгенійович (My University, 2022)
The aim of the study was to to determine the impact of MPO and GLS on prediction of 1-year combined clinical events in STEMI patients successfully treated with primary percutaneous coronary intervention (PCI) depending on abdominal obesity presentation. Materials and methods. We prospectively enrolled 102 individuals with STEMI who were successfully treated with primary PCI. All patients gave their consent to participate in the study. The biomarkers (MPO, cardiac troponins), echocardiographic and Doppler parameters including global longitudinal strain (GLS) were evaluated at the baseline. Results. The MPO level in the entire population of patients with STEMI was 129.45 [48.48 — 179.70] ng/ml. The group was divided into two cohorts depending on the median level of MPO (і 98.34 ng/ml and < 98.34 ng/ml). We observed 26 combined endpoints (10 and 17 in patients with MPO  98.34 ng/ml and < 98.34 ng/ml, respectively (F test = 0.064285; 2 = 4.29; р = 0.046). Multivariate linear regression showed that the only GLS and MPO remained independent predictors for the clinical outcomes. Conclusions. Global longitudinal strain was the best predictor for 1-year combined clinical outcomes in STEMI patients who were undergone successful primary PCI. Body fat accumulation seems to show borderline significance when compared with GLS, while it was sufficiently better than MPO. Мета — визначити вміст МПО та ГПС, які можуть бути предикторами комбінованої кінцевої точки протягом 1 року після ГІМ з елевацією сегмента ST у пацієнтів, яких успішно пролікували з використанням черезшкірного коронарного втручання (ЧКВ), залежно від наявності абдомінального ожиріння. Матеріали та методи. Проспективно залучили у дослідження 102 пацієнти з ГІМ з елевацією сегмента ST, яким було проведено успішне ЧКВ. Усі пацієнти надали добровільну згоду на участь у дослідженні. При надходженні до стаціонару забирали кров для дослідження біомаркерів (МПО, кардіальний тропонін) та проводили ехокардіографію з визначенням допплер-параметрів (ГПС). Результати. Рівень МПО в загальній групі пацієнтів становив 129,45 [48,48 — 179,70] нг/мл. Загальну групу розподілили на дві когорти залежно від рівня МПО за медіаною ( 98,34 нг/мл та < 98,34 нг/мл). Досліджували 26 комбінованих кінцевих точок (10 у пацієнтів з MПO і 98,34 нг/мл та 17 у пацієнтів з МПО < 98,34 нг/мл (F = 0,064285; 2 = 4,29; р = 0,046). Мультиваріантний лінійний регресійний аналіз показав, що лише ГПС та МПО були незалежними предикторами клінічних подій. Висновки. Глобальний повздовжній стрейн був найкращим предиктором щодо виникнення комбінованої кінцевої точки протягом 1 року після ГІМ з елевацією сегмента ST у пацієнтів, яким проведене успішне первинне ЧКВ. Акумуляція вісцерального жиру мала граничне значення порівняно з ГПС, але була значно кращим предиктором, ніж МПО.
Мієлопероксидаза та глобальний повздовжній стрейн у прогнозуванні клінічних подій після гострого інфаркту міокарда з елевацією сегмента ST
Keywords: STEMI; myeloperoxidase; visceral fat accumulation; global longitudinal strain; prognosis; гострий інфаркт міокарда з елевацією сегмента ST; мієлопероксидаза; акумуляція вісцерального жиру; глобальний повздовжній стрейн; прогноз