Особливості гормонів фетоплацентарного комплексу при переношеній вагітності - Богуславська, Наталія Юріївна; Bohuslavska, N. Yu. (Запорізький державний медичний університет, 2017)
Актуальність проблеми переношеної вагітності зумовлена насамперед високим рівнем перинатальної, малюкової захворюваності та смертності при цій акушерської патології, а також високою частотою кесаревого розтину та ускладнень при запізнілих пологах. Частота переношеної вагітності коливається в межах від 3,5 до 16 %. У порівнянні з доношеними новонародженими перинатальна захворюваність у цій групі вище в 1,7 раза, а смертність – у 5,5 раза. Мета роботи – вивчити особливості функціонування фетоплацентарного комплексу під час переношеної вагітності, виявити взаємозв’язок ускладнень перебігу гестаційного періоду та перинатальних наслідків залежно від порушень фетоплацентарного комплексу. Матеріали та методи. З метою вивчення особливостей перебігу запізнілих пологів і перинатальних наслідків при цьому здійснений аналіз 96 вагітних із запізнілими пологами (2013–2015 рр.), які народили дітей у термін 41–42 тижні. Як контрольну групу обстежили 41 вагітну, які за клініко-демографічними ознаками не відрізнялися від групи порівняння, але з пологами в терміні 37–40 тижнів. Результати. У жінок із переношеною вагітністю плацентарний лактоген становив 10,31 мг/мл і був на 30 % нижчим від аналогічного показника у групі доношеної вагітності (14,64 мг/мл). Зниження рівня плацентарного лактогену призводить до зниження біосинтетичних процесів і затримки розвитку плода. У жінок із переношеною вагітністю виявили зниження рівня естріолу – 7,16 нг/мл наприкінці гестаційного періоду порівняно з групою доношеної вагітності (12,11 нг/мл), що відповідає традиційним уявленням про патогенетичні особливості формування переношеної вагітності – відсутність підйому рівня естріолу перед початком пологів. У жінок у групі переношеної вагітності прогестерон був майже вдвічі меншим – 85,83 нг/мл (р < 0,05), ніж у групі контролю (158,79 нг/мл). У жінок із групи переношеної вагітності відзначили зниження кортизолу перед початком пологів до 29,25 нмоль/мл, що вірогідно менше від аналогічного показника групи доношеної вагітності (36,11 нмоль/мл). У фізіологічних умовах підвищення гормона стресу кортизолу свідчить про активацію системи гіпоталамус-гіпофіз-кора наднирникових залоз під час підготовки організму жінки до пологів. Висновки. У жінок із переношеною вагітністю спостерігається зниження гормонів фетоплацентарного комплексу порівняно з контрольною групою: кортизолу на 19 % (р < 0,05), плацентарного лактогену – на 30 % (р < 0,05), естріолу – на 41 % (р < 0,08) і прогестерону – на 46 % (р < 0,05), що призводить до формування відповідного патологічного гормонального тла переношеної вагітності та характеризує наявність плацентарної дисфункції в цієї категорії вагітних. The frequency of post-term pregnancy ranges from 3.5 to 16 %. Compared to full-term newborns perinatal morbidity was in the post-term pregnancy group 1.7 times higher and mortality – in 5.5 times. The aim. To study the features of feto-placental complex functioning in the post-term pregnancy; to detect relationship between complications of the gestational period and perinatal outcomes based on the feto-placental complex violations. Materials and Methods. To study the features of delayed delivery and perinatal outcomes in this case 96 pregnant women with prolonged delivery, who gave birth in the term of 41-42 weeks were analyzed for 2013–2015. As a control group we examined 41 pregnant women, who did not differ from the comparison group by clinical and demographic characteristics, but with delivery in term of 37-40 weeks. Results. In women with term pregnancy placental lactogen was 14.64 mg/ml and it was higher than the same indicator of post-term pregnancy (10.31 mg/ml). Reducing placental lactogen leads to a decrease in biosynthetic processes and growth retardation. In women of term pregnancy we found increased levels of estriol – 12.11 ng/ml at the end of gestational period, compared with prolonged pregnancy group (7.16 ng/ml), which corresponds to our concepts of the post-term pregnancy pathogenic features formation – lack of estriol level increasing before the start of delivery. The examination of the control group women showed a strong increase of progesterone – 158.79 ng/ml, while in the group of post-term pregnancy this index was almost 2 times less – 85.83 ng/ml. In women of term pregnancy group marked increase cortisol level before delivery was observed to 36.11 nmol/ml, more than the same indicator of post-term pregnancy (29.25 nmol/ml). Increased stress hormone cortisol indicates the hypothalamus-pituitary- adrenal cortex system activation for childbirth preparation. Conclusions. There is a statistically significant decrease in hormones of the fetoplacental complex in prolonged pregnancy compared to the control group: cortisol – 19 % (р < 0.05), placental lactogen – 30 % (р < 0.05), estriol – 41 % (р < 0.08) and progesterone – 46 % (р < 0.05), which leads to the pathological hormonal background formation corresponding to prolonged pregnancy and is characterized by placental dysfunction in this category of pregnant women.
Features of fetoplacental complex function in prolonged pregnancy
Keywords: переношена вагітність; мати; плід; обмін; прогестерон; естріол; плацентарний лактоген; кортизол; pregnancy prolonged; maternal-petal; exchange; progesterone; estriol; placental lactogen; cortisol; hydrocortisone